7500, mă auzi?
Moartea e parte a vieții.
7500, repetă.
Nu vrei să irosești nici o secundă din ce ți-a rămas.
7500, răspunde, te rog.
ZBORUL 7500 ~ Nu sunteți singuri ~
Traducerea: Reef
Cu patru ore mai devreme
Ceau! Scuze de întârziere. Cum stăm?
- Totul pregătit. - Bun.
- Mulțumesc. Ceva pasageri speciali? - Nu. Și oameni puțini.
Ce bine, că am dormit doar trei ore și am o mahmureală cât casa.
- Cum a fost la nunta surorii tale? - A fost frumos.
Dar, sincer, m-a cam și băgat în sperieți puțin.
Sunt logodită de un an și jumătate.
Soră-mea se cunoaște cu ăsta și, trei luni mai târziu sunt căsătoriți.
Teoretic nu-i a bună, dar... Aveau un fel de lumină în ochi...
S-a măritat pentru pasiune. Și pentru clătite.
Da. Mama le dă cel mult un an. Crede că eu și Nick stăm mai bine, dar...
Cât e de drăguț! Uite. În cabina foto - ne-a cam luat valul.
"V-a cam"...? Chiar e drăguț.
Dar, Suzy, sper că nu mina asta o aveai când te-a cerut Nick.
- Ce vrei să spui? - Păi...
Nu, eram doar obosită și votca își făcea efectul.
- Glumeam. Faci tu restul? - Da.
Suzy... Bun-venit la bord.
Îmbarcare
Atenție, pasageri: îmbarcare pentru zborul Vista Pacific 7500 spre Tokyo la poarta 3B.
- Bună. - Mulțumesc.
Bun-venit la bord.
Nu trebuia să ne iei la clasa întâi.
Nu știu de ele, dar mie-mi convine și la "clasa vite".
De când tot vorbim de călătoria asta, de zece ani?
- Am adunat milele, să o facem cu stil. - Exact: cu șampanie tot drumul.
Nu cred că intră, dar pot încerca.
- Doamne, sper că nu stau lângă ăla. - E doar flămând, nu boschetar.
Dragule, am reguli pentru avion: nu stau lângă unii ce se-ndoapă cu chinezării.
Sau indienării, japonezării...
Sau lângă grăsani, copii... Transpirați, băloși...
Știi tu: păduchioși, cu gingivită...
- Iubito, ai înșirat deja zece reguli. - Vreau o lună de miere perfectă.
- Locurile noastre. - Stai să verific.
- Bun. Vezi? E perfect. - Da.
- Bun-venit la bord. - Mulțumim.
- Clasa întâi, sus. Zbor plăcut. - Mulțumim...
Cum ai plătit tu diferența, primul rând de sake îl dau eu.
- S-a făcut. - Și al doilea. Și al treilea...
Eu plătesc băile la Ginza.
Cele cu măști faciale cu oxigen? Adevărăciune...
Va fi excursia vieților noastre...
Permiteți? Scuze.
Bun-venit la bordul zborului Vista Pacific 7500.
Dorim să vă reamintim că locul bagajelor ușoare e în compartimentele de deasupra.
Compartimente suplimentare, sub scaunele din fața dumneavoastră.
Scuze...
"Konnichiwa" (Bună, bună)...
- Pentru Tokyo. - Pentru Tokyo...!
- Pentru Tokyo. - Și pentru noi.
Scuze, domn căpitan; am un mesaj urgent de la sol.
Tot timpul mi-o faci...
Ziceau că s-a omis o verificare foarte importantă.
- Mulțumesc că mi-ai dat de știre. - Cu plăcere.
Trei zile-ntregi în Tokyo, împreună...
- Doar noi doi. - Da!
Apel de la: Meg, acasă
- Trebuie să-mi iau foaia de drum. - Bun.
E-n regulă.
Da, uite, fac pregătirile de zbor acum...
Da, trebuie să ajungem acolo până la șase.
Mai multă șampanie.
- Ar trebui să le spunem. - Nu putem.
N-o să pot sta trei săptămâni.
- Ce-a fost în capul tău? - Că era prea târziu să anulăm.
Plus că-i o excursie nerambursabilă unică-n viață.
Trei săptămâni, acolo...
Trei săptămâni; apoi ne-ntoarcem și spunem tuturor că s-a terminat. Simplu.
Nu, Doamne, te rog... Nu lângă noi.
O, Doamne... Nu, te rog...
- Nu... - Ăsta ar putea fi o problemă.
Bun-venit la bordul zborului Vista Pacific 7500.
Slavă Domnului.
- Mulțumită? - Da.
Ia uite: un scaun liber.
E perfect; îmi pot pune revistele acolo, poșeta aici și...
Scuze.
Doamnelor și domnilor, vă vorbește căpitanul, Pete Haining.
Voi fi asistat de copilotul Tom Henderson și suntem gata să vă ducem la Tokyo.
Îmbarcarea va fi gata în câteva minute, după care vom porni.
Iubi'... Vrei să schimbăm locurile?
- Da, sigur. - E-n regulă?
Bun, păi...
Lasă așa.
Scuză-mă... Bună.
Sunt scaune separate libere în spate.
Poate te muți când decolăm, ca să avem toți mai mult loc?
Îmi place aici.
Bine.
- Ce-i...? - Bine, fie...
Turnul LAX, aici zborul Vista Pacific 7500, greu.
Cerem permisiunea de plecare spre Tokyo.
Vista Pacific 7500, liber spre Tokyo. Înregistrat, menține la 3200 de metri.
Uite, trebuie să-nchid.
Nu poți urca în avion fără un "Te iubesc"; aduce ghinion.
Îmi pare rău de scenă.
Sună pe Skype când ajungi. Vei vedea, totul va fi bine.
Nu-ți face griji, încă nici nu știm.
Haide... Trebuie s-o spui.
"Te iubesc".
Bine: te iubesc. Trebuie să-nchid.
...manual, suflând în furtunurile de la nivelul umerilor.
În caz de schimbare a presiunii în fuzelaj,
o mască cu oxigen va cădea automat din compartimentul de deasupra scaunului.
Auzi, nici părul nu-i bun. Și nu ți-am spus că vreau ochi albaștri?
Scoate-i ochii! Smulge-i și gata.
Bun, tre' să-nchid. Decolăm.
Vă dorim tuturor un zbor plăcut.
- Mă scuzați, domnule. - Da?
Trebuie să puneți aia sus. Sau lăsați la mine.
- Nu! O pun eu. - Bine.
E-n regulă, va sta bine sus.
Deci fac Asia doar cu rucsacu-n spate. Va fi super: voi prinde niște valuri...
- Scuzați: toate electronicele trebuie... - Nicio problemă!
...Închise.
Însoțitoarele de bord: gata de decolare.
Doar un mit urban, apropo: dacă-l las pornit, nu cade avionul.
Atunci de ce tot insistă?
Tipic: "Omul" încearcă să ne țină supuși, să ne controleze gândurile.
Evident...
"Evident".
"Da, doamnă"...
Vista Pacific 7500, liber de decolare, pista 2-8-1.
Activez prima fază.
Opt noduri.
"Era o fetiță frumoasă. Avea cosițe bălaie și ochi azurii".
"Trăia într-un castel". Vezi?
Căpitanul a oprit semnalul de centuri prinse, vă puteți deplasa prin cabină.
Vă recomandăm, totuși, ca la așezare să le prindeți iar,
în caz de turbulențe neașteptate.
Vezi? Mit urban.
- Dacă ne omorai pe toți? - Dar nu am făcut-o.
Ai dat spargerea la telefoane?
- 400 de para bucata; îți trebuie unul? - Nu; nu vreau un celular furat, mersi.
Trăim vremuri grele, soro. N-ai auzit? Criză financiară globală.
Babacii noștri au dat chix, frate. Ne-au lăsat generația cu ochii-n soare.
Trebuie să trăiești cumva. Surfingul nu-i gratis.
De fapt, este: te dai pe apă.
Și totuși, fată... Și totuși.
Rochia mea; de fapt, am gândit-o eu însămi.
Iubi', uite-l pe tăticul tău... Tatăl lui Rick e grozav.
Când se-mbată puțin devine sentimental, nu-i așa...
Nimeni nu-ți spune de toate întrebările: să-ți faci păru-n sus, să-l faci în jos...
Nu mi-am dat seama... Și dumneata ești căsătorită!
- Iubi'... - Uită-te la inelele noastre.
Ți-am arătat... Al meu e mai mare, dar ambele-s drăguțe.
L-ai văzut pe 16-I?
Da; ne-nghite pe noi când termină covrigeii.
Jackie, mai scoți tu două sticle de șampanie?
Și ăia pe rândul 11; un cuplu de căsătoriți nefericiți.
N-au scos o vorbă tot zborul; se urăsc reciproc de moarte.
Crezi că l-a luat "pentru pasiune" sau pentru siguranță?
Mi-a atins curul deja de două ori, deci aș zice că a făcut o alegere proastă.
Și apoi, miresoaia de pe 16-F. Nu mai termină cu pozele de nuntă.
Precis nici ea n-a așteptat un an și jumătate să facă pasul.
Faci mai greu planuri de nuntă când zbori prin toată lumea.
Exact... 9.000 de metri deasupra realității.
- Noi amândouă. - Credeam că-ți place meseria.
Îmi place, dar viața devine confuză când crești mare.
Așa e.
Deci care-i treaba? Chiar crezi că-și va lăsa nevasta?
Trei zile singuri în Tokyo. Se rezolvă - vei vedea.
Adică să fie mai clar: pui sau pește; formație pe scenă sau...
A, poți să... E totu-n...?
- Trebuie că vrea la baie. - Da.
E adorabilă. Dar de cea de lângă mine nu prea știu... Ia să-i arăt.
Bine.
Scuze, ai vrea să vezi pozele noastre de la nuntă? Știi, e o zi așa specială...
Poftim? Scuze, nu te aud.
Bine.
- Scuzați, ați dori ceva de băut? - După masă, o apă, vă rog.
Tare emoționale, foarte inhibate.
Toată lumea, bine?
Ce meserie...
Scuze pentru asta, oameni buni; un strat instabil, dar pare că a trecut.
- Suntem bine. - Bine.
- Ești bine? - Da.
Poftim.
- Sunteți bine? - Da.
- Sunteți bine? - Nu pot respira.
- Ajutor! Avem nevoie de ajutor! - Da, ce este?
- A zis că nu poate să respire. - Domnule, sunteți bine?
Vino-ncoa, Suzy.
- Mă duc după trusa medicală. - Bun. Domnule...?
- Inspirați profund. - Nu vă faceți griji.
Dacă avem un medic de profesie la bord, e rugat să ia legătura cu echipajul.
Luați legătura urgent, mulțumesc
E-n regulă, liniștiți-vă. Inspirați adânc...
Inspirați...
Nu faceți asta, inspirați... Dumnezeule!
- E-n regulă, liniștiți-vă. Inspirați. - Ce se petrece? Ce are? E bolnav?
- Pot să ajut? - Are dificultăți de respirare.
Inspirați adânc, vă rog.
- Nitroglicerină...? - Da.
Veți fi bine...
Dacă nu-i de la inimă, îi facem mai rău. Ia-i pulsul.
- Ești doctor? - Nu, asistent.
- Știi să-i iei tensiunea? - Da.
Suntem aici, domnule.
Uitați.
Uitați-vă la mine. La mine!
Strângeți-mi mâna pentru "da", bine?
Aveți dureri în piept? Sunteți epileptic? Diabetic? Aveți astm?
- Pulsul, 90. - Trebuie ținut ferm.
Ține-l bine.
Te rog... Nu vreau să mor în avion...
- Te rog... - Nu aveți să muriți.
Inspirați, așa... Foarte bine...
Respirați, așa.
Domnule...?
- Nu respiră. - Ce facem?
Îl întindem pe coridor. Trei, doi, unu, și!
- L-ai prins? - Așa.
Ușor. Așa.
- Aveți defibrilator? Adu-l. - Da.
- Îi fac masaj cardiac, tu, gură la gură. - Bun.
Analizare ritm cardiac.
Feriți!
Analizare opțiuni resuscitare.
Gata.
Un, doi, trei, patru, cinci, șase - tu.
Inspiră.
Un, doi, trei, patru, cinci - respirare.
Nu atingeți.
Haide...
Nu.
- Gata. S-a dus. - Nu...
Nu...
S-a dus.
- A murit fantele. - Ce...?
Aeroport San Francisco. Confirmare nume pasager decedat.
Lance Morrell. Călătorea singur; loc 17-C.
Nu necesită resuscitare.
Consider aterizarea inutilă și periculoasă.
Recepționat, Vista Pacific 7500. Ce intenții aveți?
Continuăm planul de zbor stabilit?
Recepționat, Vista Pacific 7500. Anunțăm ambulanța pe aeroportul Haneda.
Înțeles.
Câți pasageri au văzut ce s-a întâmplat?
Între 11 și 18 de la clasa a doua. Nu știu de restul, erau trase perdelele.
Bun. Asta-i bine.
Deci, dacă întreabă cineva, spuneți doar că avem un pasager bolnav.
Vom merge cu luminile stinse noaptea asta până la Tokyo.
- Să nu provocăm panică. - Și ce facem cu cadavrul?
Vă putem reinstala pe toți confortabil dedesubt, la clasa a doua,
oferindu-vă toate serviciile și avantajele clasei întâi.
Și drept compensație, fiecare pasager va primi două cupoane
pentru călătorii la clasa întâi oriunde în lume.
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
Tipul a făcut infarct.
Da, înțeleg. Mă tem că nu avem de ales...
În astfel de situații, pilotul comandant are autoritatea legală de a decide.
Nu trebuie să-ți faci griji; ia-ți gentuța, da?
- Mulțumesc. - Să vă ajut.
Haide, scumpo.
- Regret nespus... - E-n regulă.
Viteză la sol: 898 km/h
Timp de zbor: 2 ore, 27 minute Rămas: 8 ore, 21 minute
Deci cum vine asta: mergem în luna de miere,
iar tu ai făcut resuscitări unui bărbat plin de sânge în gură.
Murea!
Păi orice i-o fi adus moartea e acum pe buzele tale.
Herpes. Așteaptă-te să te distrezi singur.
Auzi, Liz?
Acum ne distrăm împreună.
L-am văzut mișcându-se. Pe bune. Dă din mâini, uită-te.
Cât durează până începe să i se descompună corpul?
Habar n-am.
Îl miros deja.
Avem un cadavru pe cap în următoarele șase ore?
- Ați putea... - Sigur.
Nu te face că nu ești zguduită, Fată-scorpion sinistră.
- Moartea e parte a vieții. - Poate parte a vieții tale.
- Dar nu și parte din a mea. - Va fi, într-o bună zi.
Așa. Pe aici.
Taman în luna noastră de miere...
S-a răcit deja.
Așa, ușurel...
Vă luați geanta? Mulțumesc.
Încă puțin.
Încă...
Unde să-l...? Aici, cel mai bine.
- Mai puteți? - Da.
- Mulțumesc. Grijă la cap. - Mulțumim, băieți.
Trebuie să-i punem centura.
Unde-i prostia de centură...?
Bun, haide. S-o ștergem de-aici.
Auzi, tu i-ai ajutat cu mortul, nu?
- Ce a pățit? - Nu știu.
Ceva contagios?
S-ar putea!
Auzi?
În legătură cu ce spuneai mai devreme...
Că moartea e parte a vieții...
La fel cred și eu.
Da...
Da.
Probabil tipul care a murit... Credea că mai are tot timpul din lume.
Stătea în avion și habar nu avea că totul se va sfârși astăzi.
Poate voia să scrie o carte... Poate voia să facă copii...
"Îmi pare rău: prea târziu".
Dar dacă ții minte că, într-o zi, tu, eu, noi toți...
Toți vom muri...
Nu vrei să irosești nici o secundă din ce ți-a rămas.
- Da; aș vrea să pot trăi așa. - Și de ce nu poți?
Oamenii devin așa prinși în ce cred că ar trebui să facă;
dar când mori - mori.
Nimeni nu-ți dă medalii în ceruri că ai făcut faculta de marketing
și ți-ai luat nevastă bună.
- De unde știi că am făcut marketing? - N-am știut, am zis așa.
- Se vede pe moacă, nu? - Da.
- Mă scuzați! - Salut!
Îi arătam pozele noastre de nuntă și m-am gândit că le-am putea organiza...
Da, lasă baltă pozele.
Deci vor începe oamenii să cadă pe culoar, cu sânge șiroindu-le din anusuri.
Așa-i luna mea de miere.
Test de sarcină
- Doriți cafea? - Nu, mulțumesc.
- Cafea? - Sigur, vă rog.
- Mulțumesc. - Iac-așa.
Zâmbește: Gravidă Nu zâmbește: Negravidă
Te rog, nu zâmbi, te rog...
Să-și pună centurile toată lumea!
Șezi, Suzy!
Țin-te!
Presiunea cabinei Pierdere oxigen
Tom, pune-ți masca! Repede!
Respiră, Tom! Pune-ți masca!
Brad, nu funcționează!
Ține: ia masca mea. Ia-o pe-a mea!
Nu, Brad!
Așa...
Pune-o.
Respiră!
Pia!
Oxigen de urgență
Pia...
Inspiră! Inspiră...
Așa-vezi!
Îmi scot masca.
- Ești bine? - Da.
Vă vorbește căpitanul. Am avut o situație de depresurizare a cabinei.
Computerul de bord arată că s-a avariat un hublou la turbulența anterioară.
Am izolat problema și vom zbura la altitudine mai mică.
Presiunea cabinei a fost readusă la normal.
Vă puteți îndepărta măștile cu oxigen și respira în voie.
Pasagerii afectați sunt rugați să anunțe echipajul.
Rămâneți pe scaunele voastre; lăsați centurile prinse.
Îmi pare rău, e toată lumea bine?
Dumnezeule!
Hai, respiră...
Să respirăm, haide...
Să respirăm... Te rog, respiră! Haide...
Te rog, respiră! Te rog...
Așa, bine! Așa! Ușurel...
Mai ușor... E-n regulă. E-n regulă...
Ești bine, ești bine...
Ești în siguranță.
- Ce faci, ești bine? - Da.
Ți-am spus eu că nu trebuia să venim în excursia asta.
Credeam că ne prăbușim.
Da...
Ar fi trebuit să-mi dau seama, fiindcă mi s-au învinețit unghiile.
E lipsire de oxigen.
- Poți să aduni? - Da.
- Suzy, ar trebui să adunăm. - Vin.
Ceva de aruncat? Mulțumesc.
Am fi putut să încercăm iar.
Eu nu mai puteam; nu a treia oară.
Dacă se întâmpla din nou?
Când eram mai tânără, tot ce voiam era să fiu și eu mamă.
Dar vorbeam de slujbe, de cariere...
Fiindcă voiai să fii în trend, să te știe amicii de meseriaș, cu aspirații.
Dar în inima mea... Adevăratul meu vis...
Voiam doar să fiu cu tine într-o casă plină cu copii.
Da, asta voiam și eu.
Dar eram...
Neputincios.
Pentru prima dată...
- Doriți o pătură? - Nu, mulțumesc.
- Îmi dezmorțesc puțin picioarele. - Da...
Uite, iubi'.
Ce-i...?
Ești bine?
Mortul ăla mă bagă-n sperieți.
Un Harley...
Așa.
Mersi pentru ceas.
Deci...
Iată-mă, cu noul meu Rolex.
Un mic cadou de la noul meu prieten de aici.
Are niște probleme cu igiena,
și nici nu prea vorbește.
Dar, pe bune, mor de nerăbdare să-l cunoașteți.
Deci...
Iacă...
...Tă-l!
Turnul Tokyo, aici Vista Pacific 7500, greu; recepționezi?
Nu vedeam... Ruta de zbor...
Moartea e parte a vieții.
...habar nu avea că totul se va sfârși astăzi.
...turbulențe neașteptate.
- Da? - Ești bine?
Da.
Da, da... bine.
Ți-a mai murit cineva până acum într-un zbor?
Nu; prima dată.
- Așa trist. - Da, e-o nebunie.
Îl știi pe ăla de pe rândul 13, cel cu jocuri video nonstop?
Da...?
13-F. Nu s-a întors la locul lui de multișor.
Păi...
- 13-F? - Da.
Scuză-mă, știi unde-i pasagerul care stă acolo?
- Și-a schimbat locul? - Da, s-a dus sus.
Sus...?
Haide.
Cineva...?
Domnule, trebuie să reveniți la locul dvs.
A dispărut cadavrul.
Trebuie să plecăm.
Mai știi când am fost în excursie în Cabo?
Când ne-am certat rău în camera de hotel și n-am vorbit, cât - patru zile?
Da, mai știu. De ce pomenești de cel mai prost moment al nostru?
Fiindcă mă tot gândesc la cât timp am irosit.
Vremea era fantastică, hotelul era minunat...
Noi eram... dezastrul.
Da.
Nu mai vreau să irosesc timpul.
- Cum adică "a dispărut cadavrul"? - Cred că l-a mutat puștiul, ca farsă.
Faceți bine și găsiți-l, sau ne consemnează pe toți la sol.
Trebuie să fie la bord; verificați rând cu rând.
- Verificăm rând cu rând. - Bun.
Auzi, Pete...
Pot să te-ntreb: ai văzut cumva un jet zburând lângă noi?
- Un F-16? - Un F-16...?
Nu.
Investighez și raportez. Mulțumesc, dle căpitan.
Vei fi bine, bine...
Te rog...
Slavă Domnului...!
Mă scuzați. Regret nespus, doar o clipă.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Mă scuzați; doar o clipă.
- E-n regulă, poftiți. - Mulțumesc.
Auzi: numa' ce-am auzit însoțitoarea de zbor...
- Lipsește cadavrul. - Ce...?
- Nu-l găsește. - Cum să lipsească?
Nu știu; dar lipsește încă un pasager. La-m văzut urcând, dar nu s-a mai întors.
Și asta va suna ciudat, dar am văzut ceva pe ecranul meu.
- Cam arăta ca mortul. - Mă lași...
- Să-mi trag... Și eu l-am văzut. - De ce nu mi-ai spus asta?
Ăsta nu-i momentul să ne analizăm problemele de comunicare.
- Lipsește un cadavru; concentrează-te! - Da, știu.
Oameni buni, trebuie să aflăm cine zmei era mortul.
Că indiferent ce se petrece se petrece din cauza lui.
Mda.
Vedeți ce ducea cu el.
- Nu înțeleg. - A dispărut.
Știi ce mă întreb mereu?
La ce se gândesc oamenii chiar înainte să moară?
Știi la ce m-aș gândi eu?
La primul meu iubit... Sean Osborne.
M-ar săruta, și mi s-ar muia la propriu genunchii,
încât ar trebui să mă țin de el să nu cad.
Mereu am sperat că aș simți așa și cu Nick.
Dar nu mi s-a întâmplat.
- Îmi pare rău... - Da.
Da...
- Deci... nici urmă de cadavru? - Nu.
Pete, știu că nu-ți vei părăsi nevasta.
- Poftim? - Și e-n regulă.
Aveți copii împreună.
- Aș fi vrut să fie altfel. - Chestie de sincronizare.
Un laptop...
Buletin, ceva?
Iac-așa...
Numele mortului e Lance Morrell. Din Corona, California.
Tracey
Păr e ăsta...?
Îs nume pe ele: Tracy...
Anne...
Katy.
Dumnezeule, sunt victimele lui.
Nu știm asta.
Produsul ăsta e știut în statul California drept cauzator de cancer.
- Asta folosește să le ucidă. - Cu cancer...? Pe bune, gen armă?
Mama spunea mereu că tata i-a dat cancer.
Tare ciudat...
Laptopu-i protejat.
Încearcă-i data de naștere. 15.4.72. Nu?
E fain, reduce stresul.
Furați boarfele mortului.
Dați-i bătaie.
Încearcă să le ții unite.
Arată ca niște cornișe, știi?
Da, frumoase.
Ce faceți?
Nu ce pare; sunt lucrurile lui Lance Morrell - pasagerul care a murit?
N-aveți dreptul să umblați prin lucrurile altora.
Da? Păi ceva se petrece în avionul ăsta și totul a început când a murit el.
Știm că a dispărut cadavrul; și un pasager. Și ai văzut ceva și tu.
- Eu n-am văzut nimic. - Prin fereastră; te-am auzit.
- Trebuie să ne uităm în bagajele lui. - Bagajele din compartimentul din cocă?
Poate găsim indicii despre ce se petrece.
- Voi aveți acces acolo. - Ajunge!
Mergeți-napoi la locurile voastre.
- Da, doamnă. - Bine.
Vrei să vin cu tine?
Nu, ține doar trapa.
Ce-i aia?
- Zice că-i o "Shinigami". - O păpușă a morții.
Se pare că Morrell o ducea unui client în Tokyo.
Marfă...
În mitologia japoneză, Shinigami e un spirit al morții.
Când ești smuls brusc din viață trebuie să dai drumul la orice te ține aici.
Ca să poți trece dincolo.
Odată ce ai făcut asta,
adevărata Shinigami îți va duce sufletul în viața de apoi.
De ce ar aduce cineva asta într-un avion?
Nu știu; dar ceva vă pot spune.
Lance ăsta se ține și nu-și dă drumul.
Lance Morrell, Corona, California
Îmi pare rău, Meg.
...pasager decedat.
...Morrell. Călătorea...
Turnul Tokyo, răspunde. Aici Vista Pacific 7500, greu.
...de depresurizare...
...a cabinei.
...turbulența...
...s-a avariat un hublou...
Nu... Nu!
Ați auzit și voi?
Sus.
- Nu vreau aia în avion. - Și ce să facem, deschidem o fereastră?
Ești bine?
Ce mă-sa a fost aia?
Rămâneți calmi, vom fi bine.
Vino, Liz!
Liz!
Moartea e parte a vieții.
...habar nu avea că totul se va sfârși astăzi.
Nu vrei să irosești nici o secundă din ce ți-a rămas.
Dar dacă ții minte că, într-o zi...
...tu, eu, noi toți...
Toți vom muri...
Nu-i aici.
Dumnezeule... Nu înțeleg.
Ce-i...? Ce-i?
Vino-ți în fire. Uită-te la mine. Ce-i acolo?
Spune ceva.
Când ești smuls brusc din viață...
...Trebuie să dai drumul la orice te ține aici.
Ca să poți trece dincolo.
Astă-seară, zborul Vista Pacific 7500 de la Los Angeles la Tokyo
a alertat controlorii de trafic
că a întâmpinat turbulențe severe neașteptate.
La scurt timp după asta, a încetat orice comunicare cu avionul.
Bănuim că turbulențele au avariat un hublou critic,
iar acel hublou a cauzat depresurizarea rapidă din avion.
Pe moment bănuim că măștile cu oxigen nu au funcționat.
Într-un mediu depresurizat, lipsa de oxigen ar fi fatală.
Pia!
Inspiră! Inspiră...
Din acel moment, toate încercările de comunicare au fost fără succes.
Ai văzut cumva un jet... un F-16?
S-au trimis mai multe jeturi F-16, pentru a observa avionul de aproape,
dar nu s-au văzut semne de viață.
Scuzați, domnule: vreo șansă de supraviețuire pentru cei de la bord?
Pe moment credem că șansele de supraviețuire sunt reduse.
Gândurile și rugăciunile noastre, pentru familiile celor de la bord.
Avionul zboară pe pilot automat de cinci ore.
Ne așteptăm să rămână fără combustibil și să se prăbușească în Pacific.
Vom continua să vă oferim informații, pe măsură ce ne vor fi disponibile.
Să nu îmi dai drumul.
Nu îți dau.
Deșeuri ~ Nu și țigări ~
Traducerea: Reef